.:: TWA - Your Source Of Quality! ::. www.nordicbits.org
Det finns ett ställe helt olikt alla andra på jorden.
Ett land fyllt av förundran, mystik och fara.
Vissa säger att man måste vara från vettet för att överleva där.
Det är jag, lyckligtvis.
Förlåt mig fader, ty jag har syndat.
- Man ska nog inte röka här inne. - Då har jag väl syndat igen, då.
Vad vill du?
Ni vet precis vad jag vill ha. Era uppdrag, era kontrakt, alltihop.
Då har du otur. Jag har rekommenderats en annan intressent att hantera min...
- likvidering. - Jag slår vad med er.
Om de andra intressenterna.
Jag bussar dem på varandra som råttor i en bur och ni kan se på genom gallret.
Ge mig två veckor, så ligger de döda vid era fötter.
Vinner jag, så får jag era uppdrag. Allihop.
Vinner ni, så får ni göra mig till den döda intressenten.
- Taget? - Taget.
Vänta.
Jag behöver be om en liten tjänst.
Ni måste hitta någon åt mig.
Låt spelet börja.
- Filet Mignon och rödvin till middag? - Dra åt helvete, din fjolla.
Gör inte så, det är farligt. Jag håller i en kniv.
Stoppa den i munnen, så du håller käften.
Varför rakar du dig? Efter två veckor här inne gör du dig vacker, varför?
- Jag har en dejt senare. - Jaså, har du? Skitsnack.
Du dejtar bara en campingsäng och din högerhand, runkpelle.
Det kommer inga tåg förrän imorgon. 4.04-tåget norrut.
Det stannar vid alla stationer fram till slutstationen. Trevlig resa.
- Jag ska inte norrut, jag behöver ett tåg. - Ett tåg?
- Vart ska du? - Ingenstans. Lägg dig inte i.
Var inte oförskämd.
Ursäkta mig, det var onödigt.
En man som behöver ett tåg, men inte resan-
-är en man med problem.
- Ja. Kommer det några godståg innan dess? - Nej.
- Det går inga godståg här. - Självklart inte.
4.04-tåget norrut. Det stannar vid alla stationer fram till slutstationen.
4.04 är en evighet bort och det är inte tid jag vill slå ihjäl.
Kafé Slutstationen ligger i stationens vänthall-
-och har öppet dygnet runt.
Varför inte köpa en av våra utsökta bullar för bara 30 pence?
- Du är märklig. - Och du stirrar på en tom plattform...
på en folktom station mitt i natten-
- och väntar på ett tåg som inte kommer att komma.
Touché. Slutstationen får det bli.
- Hit med stålarna, annars mular jag dig! - Nej, absolut inte.
- Tror du att jag skämtar? - Nej, men du är oförberedd.
Är jag bättre förberedd? Ge honom plånboken och klockan. Nu!
Vet du vad? Jag köper pistolen. Jag har en ny fempundssedel här. Gör som du vill.
- Raymond, skynda dig! - Han samarbetar inte, Lenny.
Lenny och Raymond. Hör på noga nu.
Ni fick ett vettigt erbjudande. Ni tjänar några pund, jag behöver en pistol.
- Är den laddad? Är det några kulor i den? - Självklart är den laddad.
- Verkligen? - Nej, det är den inte.
- Ray, för guds skull! - Den är ju inte det.
- Det här är ju löjligt. - Stanna där!
Vad händer annars, Lenny? Ska du bre ihjäl mig?
Jag är besviken på er två. Ni har svikit mig och er själva.
Fundera på det. God natt.
- Du gör mig förbannad ibland. - Varför sa du att pistolen var tom?
Det är rökförbud här inne.
- Det är ingen annan här inne. - Och de röker inte heller.
- Kan jag få nytt kaffe? Det här är kallt. - För att du har lekt med det i 20 minuter.
- Kan jag få nytt? - Visst. 40 pence.
- Var lite snäll, jag blev just rånad. - 39, då. Jag är generös idag.
En god gärning i en stygg värld.
Stygg? Som i "Smiska mig, jag är en stygg flicka"?
- Nej, inte stygg på det sättet. - "Bind mig i sängen, jag är stygg"?
Det är nog samma sorts stygghet.
Jag gillar hur obekväm du blir av att jag säger "stygg".
- Har vi mötts förr? - Hurså? Ser jag bekant ut?
Hur mår du? Behöver du medicin?
Berätta vilken! Du måste skämta.
- Det är för medicinskt bruk. - Herregud. Varsågod, då.
Hur blev det med kaffet?
Hör här: "Kurvig, len dam söker slipad Romeo"-
- "för romantik vid tända ljus och promenader i månsken. I staden."
Det är kod. Kod för avvikare. Kod för perversa.
Det betyder: "Fet brud vill bli påsatt utomhus nattetid."
Det var roligt.
"Smärt, pensionerad ung herre söker bestämd och ordningssam dam"-
- "som får honom ur sitt skal, för vänskap och romantik i villa."
Betyder: "Spinkig med liten kuk söker domina för förnedring."
"Har egen tortyrkammare."
Världen går åt helvete och folk tänker bara på nästa ligg.
- Där har du det. - Där har du det, svart på vitt.
Nå, vad är det för fel på dig?
- Ursäkta? - Du är inte frisk, direkt. Vad är felet?
- Det vill du inte veta. - Jag är fascinerad. Berätta.
- Vad är det för fel på dig? - Ett sug efter mörker och depravering.
Så trevligt.
- Är det cancer? - Nej.
- Känner du till begreppet kallprat? - Vad är det, om det inte är cancer?
- De vet inte. - Lägg av.
- Vad häftigt. - Du är lite märklig, va?
- Ja, men döden är ju det bästa. - Av vad?
- Av livet. - Har du läst det i en bok, Descartes?
Du är rolig. Okej, vi går igenom alla fakta.
Det är dödligt, du har ont i sidorna och får hostattacker. Det tyder på cancer.
Du är väl inte i förnekelse och söker desperat efter en annan förklaring?
- Är jag döende? - Ja.
Nej, tack.
Men du vet inte varför eller hur?
Nej.
- Blir det smärtsamt? - Nej.
- Hur kan ni vara säker? - Smärtstillande.
- Något annat? - Klubba?
- Det är definitivt inte cancer. - Jag vill inte diagnosticera trist cancer.
- Varför behöver jag diagnosticeras? - Du är döende i smärtor.
Du vet inte varför eller av vad. Det låter odiagnosticerat.
Alla är döende, blåöga. Långsamt och smärtsamt. Det är bara en tidsfråga.
Så ska det låta! Är du rädd?
Jag försöker att inte tänka på det. Det går inte så bra.
Blir du efterlevd? Har du fru och barn?
- Det heter "efterlevande", inte... - Gud, är du en döende engelsklärare?
- Ja. - Jaha.
- Dåså. Konjugera mig hur mycket du vill. - Konjugering är något annat...
- Håll käften. - Okej.
- Är du säker på att vi inte har träffats? - Jag vet inte. Har vi det?
- Man besvarar inte frågor med frågor. - Man beter sig inte högfärdigt, men...
- Jag skulle minnas om vi hade träffats. - Ja, man skulle ju tro det.
TRE VECKOR TIDIGARE
Vad fan är det som pågår?
Vem i helvete är du?
Släpp mig fri. Nu!
Hör på nu. Du har begått ett misstag.
Ett stort. Men det går att göra ogjort.
Du klär på dig, samlar ihop dina saker och ger mig nyckeln.
Sedan springer du för livet.
Du anar inte vem jag är, vad jag gör...
- eller vem jag arbetar för. - Tvärtom, herr Nigel Illing.
Jag vet precis vem du är. Jag vet precis vad du gör.
Och jag vet precis vem du arbetar för.
Jag vet att du är 44 år, 180 centimeter, 76 kilo och AB negativ.
Du röker, dricker och älskar unga horor i sexiga strumpeband.
Känner man till dig och dina vanor vet man hur många droppar laudanum som krävs-
- för att göra dig medvetslös och någorlunda foglig.
Jag behöver få pyttelite information av dig-
-och en liten donation.
Okej, vad vill du ha? Pengar? Vill du ha bilen?
Du kan ta dem.
- Ta vad du vill. - Det var illa valda ord.
Hjälp! Hjälp!
Förlåt mig fader, ty jag har syndat.
En kille smyger runt i ett hus. Det är mörkt och otäckt, du fattar.
Han drar pistolen och går in i rummet med pistolen på armlängds avstånd, Vince.
Vad ska jag säga? Det är på film.
Man går in i rummet som ett skott. Man säkrar hörnen. Rummet är säkrat.
Man smyger inte in vapnet i rummet utan att se och väntar på att bli skjuten.
- Det är korkat. - Det är på film! På låtsas!
De gör faktafel. De hittar på. De tar inte in en lönnmördare som konsult-
- som går igenom hur man mördar andra fiktiva människor.
- Då hade det varit korrekt. - Jag insåg just att du är ett pucko.
Två koppar te, gumman!
Du, blekta blondinen! Två koppar te!
Vad säger man?
Du sa faktiskt inte "tack".
Ursäkta, kan du vara snäll och göra två koppar gott te, tack. Mjölk och socker.
Om det inte är för mycket besvär, tack så mycket.
Det vore mig ett sant nöje. Idiot.
Kolla här.
Ursäkta, kan jag få en av de där bullarna som ser så goda ut, tack?
Du får bjuda på middag och drinkar innan du får röra mina bullar, snygging.
- Jag gör en god martini sugar plum. - Då brer jag till och med smör på dem.
Alfred, är du snäll och kommer tillbaka till bordet?
Innan jag bryter nacken på dig, din jävel.
- Plikten kallar. - Är du i tjänst?
Finns det någon liten chans att du kan lugna ner dig lite?
- Vad är det här för jävla håla? - Du sa: "Ett lugnt ställe, lite avsides."
Och du hittar det enda nattkaféet på den här sidan av distriktet. Genialt.
Det kändes trevligt att ta en kopp te medan vi pratar.
Njut av mina bullar.
Är du full eller nåt? Håll käften, för fan.
Vad var det för skumraskaffärer du inte kunde berätta om i telefon?
- Jag har ett jobb på gång. - Rensa hängrännor? Tvätta fönster?
Skämta på, du. Du får en hurring till slut. Nej, du får en snyting.
- Fattar du? - Okej. Jag lyssnar.
Så, det var ett meddelande på telefonsvararen.
Han säger: "Åk till terminalen och öppna skåp nummer 125."
- Finns det någon nyckel? - Nej, ingen nyckel.
Vad låg i det?
FÖLJ MIG...
"La Lapin Blanche." Vad är det?
- Det är franska. - Ja, jag vet. Tack. Hur är det relevant?
Tänker du förstöra det här för mig? Ska du suga all lockande mystik ur situationen?
Det är en ledtråd. Ett spår av brödsmulor.
Någon har visst en penchant för dramatik.
- Det uttalas inte så. - Det uttalas "håll käften, för fan".
Vänta lite. Svart portfölj.
I ett skåp. En ledtråd. Ett spår av brödsmulor. Vince.
Det är kännetecknet. Det är ett jobb från herr Franklin.
Ett jobb från Franklin är grymt.
Okej, bli inte våt i trosorna.
- Han anlitar väl alltid Illing? - Tydligen inte.
- Har jag väckt din aptit? - Jag dreglar.
Då går vi till kaninen.
Vi måste spela våra kort väl, Vincent. Ingen jävlas med herr Franklin.
En sån här chans får man bara en jävla gång i livet.
- Det är nycklarna till kungariket. - Det är Franklin, inte Jesus återkomst.
- Här är det visst. - Vad fick dig att inse det?
Var det den sex meter höga neonskylten med kaninjäveln på?
Nyp mig, jag drömmer.
De tar nog bra betalt för entrén.
- Hej, stiliga, farliga män. - Hej, vackra, halvnakna tjej.
- Nytta eller nöje? - Frågar du:
Vill jag ha dig över mig i några låtar och sedan få en dyr avrunkning?
- I så fall är svaret: "Nej, för helvete." - Du är ingen gentleman.
Du, däremot... Jag heter Conejo, välkommen.
- Vad söker ni? - Vi ska träffa någon.
- Vem? Om vad? - Vi vet inte.
Ni måste träffa Bunny. Följ mig.
- Var har du Bunny, då? - Det får du se.
Conejo, vilket vackert namn.
Det betyder nog vattenfall, solnedgång eller något annat exotiskt.
- Det betyder kanin, pucko. - Jaha.
Skärp dig, du börjar bli en risk. En del av mitt jobb är att eliminera risker.
Vadå, hur fan är jag en risk?
Håll käften. Kolla där. Herregud.
- Jag ska visa dig vad jag kan. - Är du den berömda Bunny?
- Så abrupt. - Jag är här för att få information.
- Kanske en snuskig lapdance. - Då har du kommit rätt, Vincent.
Hur vet du mitt namn?
- Den blekta blondinen. Vad fan gör du här? - Man måste ju försörja sig.
- Kan vi talas vid i enrum? - Det beror på. Har du något åt mig?
Jag menar ett kuvert fullt med pengar.
- Det räcker väl till en lapdance och mer? - Kom och ta reda på det.
- Följ med i kaninhålan. - Märkligare och märkligare.
De är med mig, pojkar.
Vi är hitskickade, men vet inte varför. Tydligen för att du ska ge oss något.
Att vi inte kunde få det på skitkaféet är obegripligt. Sedan går vi. Låter det bra?
Jaha. Jag är bara en mellanhand.
Jag är en halvnaken servitris som levererar saker mellan anonyma parter.
Aningen mindre anonym i ditt fall, Vincent.
Vad är kombinationen? Vad duger en portfölj till utan den?
Ingen aning.
Kombinationen behövs inte. Tack, fröken Bunny. Då ger vi oss av.
Vänta. Något är annorlunda med dig, blekta blondinen.
Utöver nylonstrumpor, strumpeband, enorma klyfta och horsminkning?
Ja, utöver det.
- Det är dags att gå, Vince. - Nej.
Jag vill ha min lapdance innan jag går någonstans.
- Jag är redo om du är det. - Jag låter hunden se kaninen.
Vi går, Vince. Föreställningen är över.
Jag visar er pojkar den snabba vägen ut.
Jag ska få min lapdance, blekta blondin. På ena eller andra sättet.
Kom tillbaka snart, snygging.
- Alfred? - Då visar jag dig min svans.
Ta inte med dig honom.
- Wow. - Herregud.
Du känner lukten av horans parfym och tror att du är kär.
Hon såg bättre som servitris.
- Wow. - Du är verkligen en tönt, vet du det?
Det är väntan som tar kål på mig.
Att bara sitta och vänta på att sluta andas.
- Mamma dog i en brand. Hon slapp vänta. - Jag beklagar.
Nej, du är självupptagen just nu. Helt uppslukad av dig själv.
Ta det lugnt. Bara för att jag är döende förvandlas jag inte till en skithög.
Det har du rätt till. Inget ont som inte har något gott med sig.
Tänk såhär: Du får frikort, moraliskt sett. Det inbjuder till anarki.
Du kan göra vad du vill dina sista dagar.
Våldta på, dräp så mycket du vill och plundra tills gatorna är blodiga.
Det kvittar, för du är död på söndag. Var lite galen.
Spritt språngande galen, som en skytt i ett klocktorn.
- Hände något dig som barn? - Förutom att mamma dog i en eldsvåda?
- Jag beklagar. - Be inte om ursäkt! Reta mig för det.
Plundra mig! Förlåt, var det för styggt?
- Vad har hänt med din tumme? - Jaså, det.
- En övning i självbehärskning. - Då lyckades den.
Det verkar bara som en bra möjlighet att göra vad fan du vill.
Och om jag vill tjura på nattöppna kaféer och tycka synd om mig själv?
Då kan jag mula dig nu och rädda mig själv från din självupptagna svada.
Wow. Det skulle jag uppskatta.
- Annie. - Bill.
- Det där är inte ditt skåp. - Ska du ge mig en hjärtattack, din jävel?
Det är brottsligt att röra kommunal förvaring eller distriktets egendom.
All misstänkt aktivitet måste rapporteras till myndigheterna omedelbart.
Stick, gamle man. Sköt dig själv.
Förman. Nattförman. Sysslorna inkluderar sopning av perrong, underhåll...
Håll käften! Säg mig en sak.
Ser jag ut som en person som smyger in på stationen mitt i natten-
- bryter upp ett skåp, tar en misstänkt portfölj och låter den jävla städaren...
Ursäkta, nattförmannen. Springa runt och skvallra om det?
Verkar jag inte som en motiverad, ondsint individ, som skulle döda nattförmannen-
-och stuva in honom i det jävla skåpet?
Terminalen tar emot följande betalningsmedel: Kontanter, postväxlar-
- och bankchecker upp till tillbakaresans värde.
Jag gillar dig, du är rolig. Okej. Okej, då.
För din tystnad.
Tio, tjugo, trettio pund. Blir det bra?
När rika skurkar behöver fattiga-
-nämner de fattiga sitt pris.
- Ta om det där. - Jag vill ha mer pengar. Ja.
Ja. Vet du, när rika skurkar blir förbannade på fattiga som tar för mycket-
- går de hem till dem och bränner ner huset. Mördar deras familj.
Terminalens tåglinjer tackar för affären-
-och önskar er en trevlig kväll.
Vilken jävla skurk.
- Dra åt helvete! - Jag vill bara veta vad klockan är.
- Ja. Gå, din jävel. - Bäst att du flyr, kukhuvud.
- God kväll, blekta blondin. - Hej, Drömprinsen.
- Alfred. - Vince.
Släpp henne. Du vet inte var hon har varit. Du kan bli smittad.
- Plikten kallar. - Trevligt att träffas igen, snygging.
Jag kan inte säga detsamma om dig, Vincent.
Skärp dig, kompis. Du börjar bli slarvig.
Vi ses, blekta blondin. Om jag inte skjuter dig först.
Vince.
Bang.
Arsel.
Den här låg i portföljen. Tryck på play. Jag ska sträcka lite på benen.
Jag heter herr Franklin. Ni vet utan tvekan vem jag är-
-och hur bra jag betalar.
Jag har ett erbjudande, ett kontrakt. Jag vill att ni dödar någon åt mig.
Ni väntar i lägenheten jag tillhandahåller.
Ni har jour 24 timmar om dygnet, sju dagar i veckan-
-tills jag kontakter er för att slutföra.
Innan ni inleder, vill jag träffa en av er ansikte mot ansikte.
Jag tycker inte om folksamlingar. Det var allt.
Helt jävla perfekt.
God kväll, blekta blondinen.
Ute på en promenad?
Men för helvete.
Vet du vad? Jag har blivit för gammal för såna här lekar, blekta blondin.
God kväll, snygging. De här är till dig.
- Du är illa ute, Alfred. - Det är jag alltid, sötnos.
Skippa snacket. Så illa ute att du blir skjuten i bakhuvudet om du är ofokuserad.
- Jag lyssnar. - Bra, för jag gillar dig.
Du är stilig och chevaleresk. Och jag gillar din käklinje. Den är manlig.
Jag vill behålla dig. Håll tyst.
Förstått.
Någon vill träffa dig. Lyssna på honom. Annars får ditt vackra ansikte kulhål.
- Okej. - Bra. Kom fram. Han bits inte.
Hallå?
- God kväll, Vincent. - Herr jävla Franklin, antar jag.
Vänta nu. Du släpar upp mig mitt i natten över halva stan i bitande kyla-
- uppför 20 våningar på vingliga trappor för att prata med mig i telefon?
Mystik är en förlorad konstform.
När det gäller kontraktet, du och din partner börjar imorgon.
Målet luras till detta fönster som vetter mot lägenheten där ni väntar.
Ett skott mot huvudet. Ett snyggt jobb. Inga misstag.
Jag har ett erbjudande till. Ett extrajobb åt dig.
- Okej, fortsätt. - Efter uppdraget ska du döda din partner.
- Varför? - Jag ogillar folkmassor.
Jag vill kunna köpa mig lojalitet.
Dubbla det ursprungliga erbjudandet i kontanter.
Vill du ha huvudet på silverfat?
Hans ID och avtryckarfinger duger.
Jag erbjuder dubbelt upp och du får allt.
Jag kan väl lita på din girighet som legosoldat?
Antar du erbjudandet?
- Ja. Det är taget. - Bra.
Var fick du tag på det? Var fan fick du tag på det?
- Sluta, han är bara budbäraren. - Som blir skjuten på tre.
- Ett, två... - Skåpet! Skåpet på terminalen!
Svart portfölj. En lapp i den. En man betalade mig.
Ett kuvert med pengar. Döda mig inte!
Tre.
Stick, för fan.
Iväg med dig.
Helvete!
Helvete, helvete, helvete! Helvete! Den jäveln!
Känns det bättre?
Det är skitsnack, alltihop. Eller hur? Inget jobb, inget lönnmord.
Å nej, snygging.
Nog finns det ett lönnmord, alltid.
- På mig? - Inte nu längre. Vi hittar ett nytt mål.
Vi? Säg mig en sak, sötnos.
Varför ska jag lita på dig? Va? Är du inte en del av konspirationen?
Det har jag ju sagt. Jag gillar dig.
Jag vill ha någon att smöra mina bullar för.
Ja, jag behöver väl en ny partner nu.
Min gamla verkar ha blivit rätt opålitlig.
Jag varnar dig. Jag behöver en stadig hand och en vass tunga.
- Jag längtar efter att ha dig under mig. - Bra.
Vi tar en kopp te och planerar vår hämnd. Städa upp, så sätter jag på tekannan.
Partner.
- Som jag ser det, så har du två val. - Berätta.
- Val ett är självmord. - Jaha, och val två?
- Du måste höra motivationen för val ett. - Jag lyssnar.
- Du är döende och gillar det inte. - Inte direkt.
- Du mår hemskt och är uselt sällskap. - Tack ska du ha.
- Vill du ha ett gott råd? - Nej.
- Gör slut på det, bara. - Har du övervägt terapi?
Varje dag utsätts du för flera livsfarliga situationer att välja på.
Hoppa framför en buss. Bada med brödrosten. Trilla på smörkniven.
Höga hus, floder, broar, tåg. Det finns fler sätt att dö än att överleva.
Inget mer hängande på tågstationer nattetid.
Gör slut på tomheten, allt som krävs är lite stake.
- Och min odödliga själ? - Den är överskattad.
Har du gjort något som utsätter din odödliga själ för fara?
Dåså. Ingen fara.
- Katolik? - Ja.
Religiös?
Fy fan! Ursäkta.
Förlåt mig fader, ty jag har syndat. Jag minns inte när jag senast biktade mig.
- Mer än tio, men mindre än tjugo. - Dagar?
Månader? Inte år, väl?
Att hålla på om att jag är ärlig är elakt.
Jag borde ha sagt tre dagar och låtit den allsmäktige avgöra.
Ursäkta. Det var opåkallat. Jag ber om ursäkt.
Är ni kvar?
Du är kvar, jag känner lukten av sherry.
- Definiera religiös. - Klubba?
Det tar jag som ett tydligt "nej".
- Det kanske är Guds hämnd. - Det låter mustigt.
Du vet, att mina synder återvänder, att mitt förflutna hemsöker mig.
Jag lyssnar, William. Bikta dig för mig.
Visa ånger, så får du frälsning.
Det är inte ens ur bibeln. Det är graffittin på busshållplatsen mittemot.
Trist. Det är den enda bibeltext jag kan.
"Gören bättring och omvänden eder, så edra synder bliva utplånade."
Det är inte lika klatschigt.
- Det var motiveringen. Omvände jag dig? - Du ger mig huvudvärk.
Här har du huvudvärk. Håll pennan mot bordet, skalla den. Död på 5 sekunder.
- Det är hemskt. - Ja. Alla tror att den åker upp i näsan.
- Har du föreslagit det förut? - Det går inte. Hur skulle dess bana se ut?
Den går genom ögonhålan in i hjärnan.
- Det beror väl på huvudets vinkel? - Ska vi pröva teorin?
- Den är inte vidare vass. - Använd din fina penna, då.
Den är tyngre. Spetsen är vassare än din.
Den går djupare ner i bordet. Det ger bättre grepp.
Det känns bättre. Mer ceremoniellt. Den utstrålar mer vilja än blyertspennan.
- Mer värdighet. - Definitivt ett bättre val.
Så poetiskt. En engelskprofessor spetsad på sin egen reservoarpenna.
Det är episkt. Vi har det. Tid, plats och metod. Vi har allt.
- Blir det inte smärtsamt? - Ta udden av det.
Fattar du? Du är inte så ivrig. Ska du ta livet av dig, eller?
- Nu blev jag osäker. - Patetiskt. Kan jag få pennan?
Nej, det är ju min.
Du skulle väl begå självmord? Vad ska du med pennan till? Det blir som en ärvning.
- Ett arv, inte ärvning. - Håll käften. Jag tar pennan. Jag vill.
Du får blyertspennan för den. Vi byter. Färdigt.
DISTRIKTSHOTELLET RUM LEDIGA
Hur länge har vi suttit fast här?
Tolv dagar, 13 timmar och 27 minuter. Hurså?
Jag undrade bara.
Saknar du din blekta blondin? Du är som en hormonstinn tonåring. Hon blir din död.
Kort? Trekorts-brag.
- Det är ett bögspel. - Okej, holdem, då.
Då kör vi! Så ska det se ut. Hit med dem innan du skadar dig.
Hit med dem.
För helvete, Alf. Det är knappt en halv lek.
- Vi kan spela hej knekt. - Din nacke blir knäckt snart.
- Hur lägger man patiens? - Tyst, ensam, i det andra rummet.
- Du börjar verkligen... - bli en jävla risk. Jag har hört det.
- Chefen, kolla här. - Vad är det? Något att slå ihjäl dig med?
Nej.
"Det är dags, sa valrossen, att prata om många saker."
"Om skor, skepp och sigillack. Om kålhuvuden och konungar."
"Om varför havet är skållhett och huruvida grisar har vingar."
Jag fattar inte. Det är rappakalja. Hela jäkla boken är sån.
- Det är bara svammel. - Lewis Carroll ber dig säkert om ursäkt.
Gå till det andra jävla rummet och lämna mig ifred.
Vill du ha något att dricka? Något rejält.
Utan tvekan.
- Bill, vi går över till val två. - Åh, kommer det mer?
Ja, det gör det. Val två är dödshjälp.
Det kallas "eutanasi". Det var populärt ett tag bland schweizarna.
- Vad är en schweizare? - Det kvittar.
Jag menar att om du inte har stake nog att göra det själv, låt någon annan göra det.
Ska jag låta lönnmörda mig själv? Finns "lönnmördare" i annonsbilagan?
"Sökes: Lång, mörk främling med eget gevär."
Min nye pojkvän är lönnmördare.
- Dessutom avslutar han ett uppdrag idag. - Vilken lycklig slump.
Vi kan underrätta honom om sätt du inte har något emot att dö på.
Till exempel: Du är precis klar för dagen.
En dag är du på väg hem från klassrummet.
Skjuten i huvudet. Helt oväntat.
Om jag anlitar någon att döda mig så skulle jag förvänta mig att bli dödad.
- Du får låta bli att tänka på det. - Jaha, då gör jag så.
Så skott på långt håll går bra? Snabbt, anonymt och smärtfritt.
- Det låter bra. - Vi kommer på fler sätt att dö.
- Knivhuggning? - Jag ogillar knivar. Det verkar smärtsamt.
Sånt måste han veta.
Vår kanske fiktive, kanske verklige lönnmördare som är min nye pojkvän.
En smitningsolycka?
Jag ogillar det. Tänk om jag bara blir lemlästad.
Då måste han backa över mig igen. Det är ju hemskt.
En knuff? Från ett högt hus eller framför ett tåg.
Jag har utforskat tanken på tåg en del.
Snabbt och kladdigt. Det blir bara kladd och fyllningar kvar.
- Du målar upp bilden väl. - Du kan ha stängd kista.
Ja, men börjar gilla tanken på ett fall. Det låter nästan som en olycka.
- Då skriver vi upp en knuff? - Ja.
- Skål för en plötslig död. - För 4.04-tåget.
Vad? Vadå? Har du något att säga?
Nej.
- Jag är så jävla uttråkad. - Ska vi spela ett spel?
Du lade ju det där pusslet.
- Jag hatar pussel. - Du löste korsord också.
- Försöker du vara rolig? - Schack, då?
Försöker du vara rolig, frågade jag? Slipper jag lära dig vanligt hyfs?
Måste jag det så får du ångra det, fattar du?
Ja, chefen.
Bra.
- Då vill du inte spela Monopol? - Fortsätt, du.
Jag begraver dig, din jävel.
Jaså?
Varför bryr jag mig? Jag borde skjuta dig i ansiktet och skaffa en ny lärling.
- Är jag inte din blivande partner? - Det är ett fint sätt att säga lärling.
- Jag är en bra tillgång. - Du är en jävla risk.
Du vet hur jag hanterar risker.
Vem skulle annars göra te, hämta pengarna och fixa jobben?
Du vet, hela jävla jobbet!
Det är bra, grabben. Nu fattar du.
- Jösses. - Patetisk vanföreställning.
Gnälliga bibliotekarie.
Nej, det heter så när känslostormar avspeglas i en påtaglig omgivning.
Två älskade som går isär i en regnstorm-
- eller ett blixtnedslag när mördaren avslöjas. Det skänker tyngd.
Det är inte lika intensivt om mördaren hugger ihjäl sina offer i en solig park.
Det är bättre i en mörk, dimhöljd gränd.
Gud, vad synd att du är lärare. Du borde ge ut böcker.
Du borde predika eller starta en revolution.
Men nu är jag en engelsklärare som hostar upp mjälten genom näsan-
-och vill bli uppslukad av jorden.
- Följ med mig. - Måste jag?
- Bill. - Ja, ja.
- Vart ska vi? - Utforska tyngd...
och patetisk vanföreställning. Skynda på.
- Det här verkar ju som en lysande idé. - Kom igen, Bill. Var är din äventyrslusta?
Varm, torr och stelnar av kaffet.
- Vad fan är det? - En ventilationstrumma från förr.
Nu är den utdömd. Bara ett hål rakt ner i ingenting.
Ner, ner och ner.
Det var det otäckaste jag har sett. Går du hit ofta?
Ja, jag älskar att vara här. Kom och ställ dig vid kanten.
- Nej, jag... - Blunda. Det känns fantastiskt.
Annie, kom tillbaka.
Herregud!
Nå? Du ville bli uppslukad av jorden för mindre än fem minuter sedan.
Varsågod. Det var så lite, så.
- Vill du att jag hoppar ner där? - En patetisk vanföreställning.
En känslostorm avspeglad i omgivningen. "Jag är nere i ett mörkt hål." Perfekt.
- Vi provar din tyngd. - Tyngdlagen, menar du?
Jag kastar mig inte ner för metaforens skull.
Varför inte? Snabbt, rent, smärtfritt. Ger poetisk resonans.
- Du är galen. - Utan tvekan. Gå nära kanten, så ska...
- Time-out! - Okej, då.
- Vad fan var det? Är du helt jävla galen? - Vad är det värsta som kunde ha hänt?
Du hade dött. Ingen smärta, inget lidande, inget väntande på tåg som inte kommer.
Hade jag låtit dig falla, så hade det här aldrig hänt. Konversationen-
- din glödande vrede, din vältaliga ilska. Inget av det.
- Inte så. Jag vill inte dö så. - Hur då, Bill?
Tåg, bilar och kulor resulterar i samma sak.
Jag tror att den egentliga frågan är om du vill dö alls.
Att stå vid branten får en att fundera, eller hur.
- Jag skjuter dig i ansiktet. - Det vill jag gärna, men det gör du inte.
Sluta tänka, Bill.
Sluta resonera.
Bara blunda, ta ett sista andetag och gå.
- Klockan går. - Det är tyst där ute, som vid apokalypsen.
Bara ett skott. Alla har gått, sa jag.
- Ja, det är helt dött. - Som ett lik.
- Är den laddad? - Ja, du är död.
Mjölk och två sockerbitar.
Vad väntar du på?
Sådär, ja.
Nej, jag kan inte.
Vilken besvikelse.
Besvikelse?
Besvikelse! Det här är bara en jävla lek för dig, va?
Få in det här i ditt lilla huvud: Jag är döende. Jag kommer att dö.
För mig är allt det här verkligt! Det jävla hålet i marken är verkligt!
Jag står inte vid kanten, jag faller redan!
Vad är du? 23, 24 år? Ung, kärnfrisk, odödlig.
Allt ditt trams om döden är just det: Bara en massa trams.
Kom fram i ljuset. Njut av skönheten.
Sluta smyga omkring vid hål i marken och slösa bort livet på nattöppna kaféer.
Släpp fasaden och din meningslösa fantasi!
Fortsätt, Bill. Bli rasande. Rasande på att det jävla ljuset falnar.
Allt det här med döden började när din mamma dog.
Var det en frånvarande far eller en bekymrad präst?
Fick du uppmärksamhet om du var missfostret, ängeln med ett mörkt hjärta?
Du skar dig säkert, eller hur? Du älskade väl rakblad?
På ställen där alla såg ärren. Hade du en vän, en liten kumpan?
Ni sågs bakom cykelskjulet och brände varandra med cigaretter.
En annan föräldralös i din avbild. Ni eggade på varandra.
Det är så jävla uppenbart, Annie! Det är tretton på dussinet av er!
Jag har haft dussintals av dig som elever. Jag har känt såna flickor i hela mitt liv.
Stygga, stygga små flickor precis som du.
Stygg?
Jag gillar hur obekväm du blir av att jag säger "stygg".
- Nu så. - Herregud.
Har vi mötts förr?
Nu minns du. Eller hur, herr Braithwaite?
- Jag skulle minnas om vi hade träffats. - Ja, man skulle ju tro det.
Minns du den här stygga lilla flickan?
- Minns du att du straffade mig? - Flamsiga, stygga flickor! Det räcker!
Det kanske är Guds hämnd. Att mina synder återvänder.
- Förlåt mig. - Händelserna i mörkret var vår hemlighet.
Hände något dig som barn?
Jag har väntat hela natten på att du skulle minnas mig.
Hela jävla natten, inte ens en halvmeter bort.
Jag har väntat på att du skulle lägga ihop två och två.
Vet du varför du inte har stake nog att ta livet av dig, herr Braithwaite?
För att du vet precis var du hamnar när du dör.
Föräldralösa är de bästa offren, va?
Men kritfläckade fingrar lämnar märken på småflickors trosor.
Se det som Guds hämnd.
Brinn i helvetet.
Var vapnet laddat, det du riktade mot mig?
Det är omöjligt att veta, eller hur?
- Vad är det? - Det är telefonen, för helvete.
Ja? Okej. Uppfattat.
Det var herr jävla Franklin. Nu händer det.
Ja.
Ja? Når telefonen dit?
- Var fan är målet? - Har du skjutit?
- Det finns inget att skjuta på. - Skjut, Vince. Vad är problemet?
Den blekta blondinen. Vad i helvete gör hon här?
Nu fick jag dig.
Lägg ner geväret, chefen.
- Vad fan är det som pågår? - Det är ett så kallat dubbelspel.
Lägg ner vapnet och sätt dig vid bordet med händerna synliga.
- Hur är det, blekta blondinen? - Han fick nästan skjuta på mig.
Han har försökt få ett skjut med dig redan.
- Var inte stygg nu. - Förlåt, sötnos. Kom hit nu.
Kom och njut av ögonblicket med mig.
Så du har äntligen förlorat oskulden? Grattis.
Hej, snygging.
- Du luktar annorlunda. Det är frestande. - Herregud, döda mig nu.
- Med nöje. - Vänta.
Säg mig, vad har jag gjort mot dig?
Vincent Iskariot. Aj, aj, aj.
Du svek din partner för trettio silverpenningar.
"Jag vill kunna köpa mig lojalitet." Din förrädare.
- Vad fan har det med dig att göra? - Var inte oförskämd, Vince.
- Du har varit ohövlig nog mot min tjej. - Tänker din flickvän åt dig nu?
Du och din jävla hora kan dra åt helvete!
Missbedöm inte din situation för en sekund, Vincent.
Var hövlig, annars går det inte snabbt, utan långsamt och plågsamt.
Du är en sån jävla plåga!
Dessutom är du en svekfull, kappvändande förrädare.
Vet du vad? Jag har en ny partner nu, Vincent.
Jag blir hellre sugen av henne än blåst av dig.
- Är det här ditt verk, blekta blondinen? - Ja, Vincent. Jag är mästerskurken.
Helt jävla galet.
Är ni två galna, från vettet?
- Du och din jävla hora kan dra åt helvete! - Ska han få säga så om oss, snygging?
Nej.
Dina ögon, jag har sett dem...
Hej då, Vince.
- Det där var kul. - Det var lysande.
Jag behöver duscha och byta om, sedan bjuder jag på middag.
- Vår första riktiga dejt. - Hej då, sötnos.
Hej då, snygging.
Aha, städaren.
Jag tar hela paketet, kompis. Med alla tillbehör.
Här är lite extra.
Se det som en ursäkt för min lilla överreaktion härom kvällen.
Vi ses, vaktmästarn.
- Hej, snygging. - Hej, sötnos.
- Har du gjort hemläxan? - Bäst i klassen.
- Jag har en liten överraskning åt dig. - Har du strippkläderna under rocken?
Nylonstrumpor och strumpeband?
Du har verkligen en vacker käklinje.
- Vänta här. - Visst.
Hallå?
Sötnos?
Jag hatar verkligen det smeknamnet. Släpp vapnet och håll händerna synliga.
Ett snedsteg, så får du det där kulhålet i ansiktet.
Släpp det.
Sparka bort det.
Duktig pojke.
- Jag trodde att vi var partners. - Jag har redan en partner.
Krymplingen? Vad skulle allt det här vara bra för?
En avancerad plan, utförd mot er av motiverade, intelligenta individer...
- med en penchant för dramatik. - Det uttalas inte så.
- Du hade rätt, Alfred. - Jag satt i två veckor i lägenhetsjäveln.
Jag väntade på att döda någon som väntade på att döda mig. Varför?
Vi vill ha alla marionetter på rad.
Våra utsvultna råttor ska slita varandra i stycken för vårt höga nöjes skull.
- Tyckte du aldrig om mig? - Jag? Nej.
Har någon kallat dig en falsk, svekfull-
-manipulativ, känslokall liten subba?
Du anar inte.
Annie, älskling. Du kan inte tänka dig...
Nej.
Jag vet att du ville behålla honom, men vi har större problem, okej?
Jag har hans legitimation. Ge mig hans vapen.
- "Upp med händerna!" - Herregud. Jag fick en hjärtattack.
Du är tidig.
Ge mig vapnet. Var gjorde du av Vincent?
Vad tänker du göra med dem?
- Kan vi slänga dem i floden? - Nej.
Jag har en bättre idé. Ge mig ett handtag.
- "Efter ett sådant fall..." - "...trillar jag gärna nedför trappan."
Märkligare och märkligare.
- Vi ses, vaktmästarn. - Adjö.
Ja?
- Det är färdigt, herr Franklin. Båda två. - Bra.
Och den lilla tjänsten, läraren... Jag står i evig skuld till er.
- Hade du kul, raring? - Det var fint. Krymplingen var hjälpsam.
- Kafé Slutstationen. - Han är bara budbäraren.
Han är bra.
- Är ni tillbörligt imponerad? - Definitivt.
Bra. Då får jag era uppdrag?
Urvalet har minskat. Du har slagit ut konkurrenterna på ett imponerande vis.
Hur vet jag att ni inte lurar mig? Ni verkar skicklig på det.
Ja, hur? Men kom ihåg att jag vill kunna köpa mig lojalitet.
Och du är unik. Ensam i ditt slag.
Du har visat dig värdefull.
Då är det här början på en vacker vänskap?
Definitivt.
- God natt. - God natt.
4.04. Utmärkt.
- Vad vill du? - Två saker är vi aldrig beredda på.
Tvillingar.
Ser man på. Han lever.
Ursäkta, herr Franklin. Stör lampan er?
- Var är jag? - Tycker ni om vår nya inredning?
Det behövdes en kvinnlig stil.
- Hur i helvete kunde ni... - Ni är i spegellandet, herr Franklin.
Eller ska vi kalla er Clinton?
Allt är inte vad det synes vara. Vi har fallit ner i kaninhålan.
- Bortom hopp, rim och reson. - Bortspolade i en flod av tårar.
- Ni är galna, spritt språngande galna! - Ingenting att göra åt.
Vi är alla galna. Jag och ni.
- Har ni läst den? - Vår favoritbok.
- Tweedledum och Tweedledee. - Mamma läste den för oss varje kväll.
Från pärm till pärm. Utan och innan.
- Säg en sida och en rad... - så kan vi orden utantill.
Det sägs att det är ärftligt, som ögonfärg eller mordimpulser.
- Arvet visar sig. - Får vi berätta en historia?
- Sitter ni bekvämt? - Då börjar vi.
För längesedan på en plats inte olik denna-
-faktiskt identisk med den här-
- bodde en ung kvinna som hette Chloe Merriweather.
Chloe Merriweather hade glimten i ögat. Hon längtade efter äventyr.
En kväll på den passande döpta klubben "Allt Går An"-
- föll Chloe Merriweather offer för Clinton Sharps charm.
En småskurk med storvulna planer.
Han viskade söta ord i hennes öra och höll hennes glas fullt och sitt krut torrt.
Deras relation fick knäna att darra.
Chloe Merriweather hördes inte av på ett tag, tills hon dök upp efter ett år.
Hon hade vuxit upp, som alla flickor gör.
Hon var servitris om dagen och dansade på borden om natten.
Chloe hade en hemlighet ingen kände till-
-begraven djupt i sitt hjärta.
Hon hade två små flickor hemma. Tvillingar.
Resultatet av mötet med herr Sharp.
Pappa.
Chloe Merriweather visste bättre än att blanda in Clinton i döttrarnas liv.
Hon hade sett hans förmörkade själ och mordiska blick.
Hon höll dem gömda för världen och Clinton Sharp.
Det var en underbar tid.
Men livet är grymt, världen liten och ödet hånskrattar åt oss alla.
En lång, mörk natt såg Chloe Merriweather något hon inte borde ha sett.
Clinton Sharp i arbete.
Chloe Merriweather sprang för sitt liv i den långa, mörka natten.
Men det dröjde inte länge innan Clinton Sharp letade upp Chloe-
-med en bensindunk och sin cigarettändare.
Det ryktas att han visslade när han arbetade.
Men Chloe var en kämpe. En vildkatt med ett ursinne inom sig-
- som vägrade att dö i tysthet. Chloe räddade sina små flickor.
Men vildkatten kunde inte ta sig i säkerhet.
Då blev vi distriktets skyddslingar-
- och hamnade i Saint Cathrines barnhems kärleksfulla vård.
Till prästers och lärares kärleksfulla armar, med sina klåfingrar.
Vi lärde oss att bita oss i läppen och blunda.
Att ta vägen någon annanstans i hjärtat och huvudet när lyset släcktes.
Så fort benen bar oss sprang vi långt, långt bort-
- överlevnad var allt vi kunde hoppas på, ett förvildat liv.
Vem såg vi hasa förbi med sin vagn, sin kvast och sin hälta? Clinton Sharp.
I all sin lytta prakt.
Precis samma visslande som hade hemsökt våra mardrömmar så länge.
Så vi jagade dig, pappa. Inom kort hade vi upptäckt din fiffiga lilla hemlighet.
Herr Franklin. En mästerskurk till marionett.
De legendariska svarta portföljerna, röstmeddelande, mystikens förlorade konst.
- Ett jävla skåpnummer till. - Man måste ju älska herr Franklin.
Vem har sagt att mystiken är en förlorad konstform?
Vi lät dig spåra oss när vi spårade dig.
Bit för bit smidde vi planer emot dig. Vi lade ut vårt bete.
Vi drog i trådarna som fick dig att dansa. Vi visste hur vi skulle locka dig.
Att du inte kunde motstå att höra vårt erkännande.
Jag behöver en pytteliten donation, herr Nigel Illing.
Herr Franklin, jag måste erkänna att jag har varit stygg. Möt mig i kyrkan.
- Vilken väl vald arena. - Jag vill ha dina kontrakt. Allihop.
Tyvärr. Jag har rekommenderats en annan intressent att hantera mina problem.
- Jag är bättre. - Det tvekar jag på.
Ni män med era fula kostymer och pomada i håret.
Ni är så förutsägbara.
Arroganta till ovarsamhet.
Jag har en stilett i strumpebandet-
-och en stilett i stilettklackarna.
Jag är den oväntade överraskningen. Vem sa att mystiken var en död konstform?
Vem hade trott att vi var pappas flickor?
Nu står vi på randen till vår hämnd, på gränsen till den ljuvaste rättvisa.
- Så ni är mina döttrar? - Bara genetiskt, pappa.
- Bli inte för fäst. - Vi måste hämnas mamma.
Säg, pappa, känner du till lobotomi?
Man ser ner på det numera, men just nu känns det passande. Inte sant?
Snälla flickor, jag gör vad som helst.
Men inte det här! Snälla, inte det här!
Jag bönfaller er i er mors namn! Jag är er far!
Alltför lite, alltför sent! Lugn nu, pappa. Kämpa inte emot.
"Det är dags, sa valrossen, att prata om många saker."
"Om skor, skepp och sigillack. Om kålhuvuden och konungar."
Öga för öga, pappa.
Sätt in dödsstöten, kära syster. Sista spiken i kistan.
Skicka herr Franklin till Underlandet.
Natti natti, pappa.
Vi vänder blad.
Perfekt.
Översättning: Emil P.W.S Holmgren.
Noble Entertainment AB Ansvarig utgivare: Sara Karlsdotter de Costa